Til alle kunstnere i området som hører på opera-
-og føler seg litt uinspirerte i dette kalde gråværet,-
-har jeg et sitat.
Jack London sa en gang: "Ikke vent på inspirasjonen."
"Man må oppsøke den med ei klubbe."
Dere lytter til CQRT, Radio Koda.
Vi bringer verdens skjønnhet til skjønne Koda Lake.
Er det noe med den hjorten du ikke liker, gutt?
Unnskyld. Jeg så på kartet, og så kjørte jeg på den.
-Det var kanskje ikke nok? -Jeg ville ikke at den skulle lide.
Vil du ikke kalle det å få banket en diger stein i skallen å lide?
-Vil du ikke? -Jo, jo. Det vil jeg, men...
Kan jeg få se legitimasjon?
-Danmark. Hvor er det? I Europa? -Ja.
-Er du bare på gjennomreise? -Jeg skal undervise i Koda Lake.
Da er det best du lærer din ABC, Mr. Olafssen.
Hva for noe?
A: Vi kjører ikke rundt i blinde. B: Vi dreper ikke vilt uten løyve.
Og C: Vi etterlater ikke døde hjorter.
Det skjemmer den ellers så fine veien vår.
Jeg skjønner ikke helt. Hva skal jeg gjøre med den?
Det driter jeg i. Men lar du den ligge, får du med meg å gjøre.
-Forstått? -Ja vel.
Farvel.
Du hørte nettopp Diana Demeraux' uforglemmelig vakre stemme-
-i sjette akt av Mozarts "Tryllefløyten".
Nattens dronning finner dattera si, som har prøvd å begå selvmord,-
-og gir henne en dolk. Så ber hun henne om å drepe sin elsker.
Det er så vakkert.
Vi er beæret over å ha deg her, Mr. Olafssen.
Vær så god.
Jeg håper du blir inspirert her.
Alt du får gjort her vil gagne skolens renommé.
Det kan til og med få satt oss på kartet.
Jeg vil konsentrere meg mest om undervisningen.
Ronny antydet at du ville på landet for å få fart på de kreative saftene.
Jeg beklager hvis du har blitt misinformert, men jeg vil ikke male.
Nei da. Jeg mente ikke å presse på. Viagra for kunstnere finnes jo ikke.
Vi er bare så glade for å ha deg hos oss.
Takk. Jeg er glad for å være her og gleder meg til å komme i gang.
Det er én ting til... Det er en mann i klassen din som heter Eddie.
En høy fyr. Fåmælt. Han er faktisk stum.
Tanta hans er en av våre viktigste bidragsytere.
Vi lar ham få bli her som en slags takk til henne.
Ok.
Eddie.
Sam, ei tom pizzaeske er altså ikke avantgardekunst.
Kommer du med skrap, blir karakteren din bunnskrap.
Skrap er for lett. En kunstner må være villig til å ofre alt for sin kunst.
Husk at vi maler for å illustrere det vi ikke kan uttrykke med ord.
Derfor bør dere ikke tenke for mye. Dere skal føle.
Flott.
Får jeg se?
Det er greit.
Det kan være vanskelig å vise arbeidet sitt. Det vet jeg.
Det er virkelig bra.
Det er akkurat det jeg snakker om.
Veldig bra.
Kjære Lars. Du kan få bruk for disse. Kjærlig hilsen Ronny.
Hei. Unnskyld at jeg forstyrrer...
Lars Olafssen! Fram med labben, amigo.
Charles Tippings. Vi er kolleger. Velkommen til Koda Lake.
-Tusen takk. -Kom, søta! Du skal møte en.
Jeg har sett arbeidet ditt. Imponerende.
-Den der retroutstillingen... - Ja, den var kul.
Men det er jo ti år siden.
Det må være surt. Hei, søta.
Nancy Duncan. Nancy er en av mine gamle elever.
-Hei. -Lars Olafssen.
Olafssen... Jeg elsker arbeidet ditt.
Tusen takk.
-Kom inn og få en drink. -Det er veldig snilt, men...
-Bare én øl. -Beklager...
Jeg trenger virkelig å sove.
Gi oss et øyeblikk, snuppa mi. Jeg kommer inn straks.
Jeg ville ikke forstyrre. Det var på grunn av hunden...
-Er det ikke bra nok? -Hva? Jeg ville bare...
Jeg har også malt. Mest landskapsbilder.
Vindskjeve trær. Group of Seven-aktig dritt.
Jeg fikk solgt noen stykker til en hotellkjede.
-Så du er ikke skolens eneste komet. -Unnskyld...
Du har bare å ligge unna meg. Capiche?
Ha en fin dag. Vi ses i morgen.
Takk, gutter.
Kom.
Ha det.
Det er slett ikke dårlig.
Det er ganske bra.
Du er ikke Rembrandt, men hva kan man gjøre?
Jeg erter deg bare, mester.
Rembrandt...
Kastet du svampen etter meg?
Greit. Bra.
Tror du ikke jeg er med på det, hva?
Ikke prøv deg! Stopp!
Det var dråpen. Du er ferdig!
Unnskyld!
Hei, Eddie.
Venter du utenfor?
Unnskyld. Vi ble...
Vi har visst ikke møttes. Jeg heter Lars.
Jeg vet hvem du er.
Eddies tante har nettopp gått bort. Det blir virkelig hardt for ham.
Jeg må videre.
-Han har jo nettopp kommet. -Det skader ikke å spørre.
Lars, vi stod akkurat og snakket om deg.
Inntil vi finner et permanent hjem til Eddie, må han bo hos noen.
Vi håpet at det kunne bli hos deg.
Ja, men... Jeg kjenner ham jo knapt nok.
Det må være en han stoler på. Vi vet ikke engang hva du gjør her.
-Nå er du ikke rimelig, Lesley. -Det er greit.
Jeg er her for å bli en del av skolen.
Det er flott. Harry...
Vi er avhengige av Margrets bidrag. I testamentet hennes stod det-
-at hvis vi tok oss av Eddie, ville skolen arve hennes bo.
-Harry, han må føle seg vel. -Han må jo bo et sted.
-Det er greit. Jeg gjør det. -Sier du ja?
Jeg vil gjerne ta ham.
Fantastisk!
Takk, Mr. Olafssen. Det kommer du ikke til å angre på.
Takk.
-Du har lov til å ombestemme deg. -Det er ikke noe problem.
Vær så god.
Slapp av. Jeg ville ikke ta den.
Lesley advarte meg.
Jeg håpet bare at du ville smake på maten min.
Eddie?
Pokker!
Faen!
Eddie?
Hei, kamerat.
Er du skadet?
Har du det bra?
Eddie?
Hei, Mr. Olafssen. Hvordan går det?
-Hvordan har Eddie det? -Han åt visst en kanin i skogen i går.
Jaså.
Sett deg ned litt.
Jeg kommer straks tilbake.
Jeg fortalte det ikke, for det er så lenge siden det skjedde.
Eddie har alltid vært annerledes.
Men da han var fem år, skjøt faren seg-
-etter at han hadde kjørt over moren med en gressklipper.
Hun trimmet bregner med walkman på, og...
Eddie så hele greia.
Han kom aldri helt over det, og så begynte han å gå i søvne.
Stakkars guttunge.
Vil det si at Eddie spiser små dyr i søvne?
Det er ikke så ille som det høres ut.
Det høres ganske alvorlig ut.
Det skjedde bare et par ganger for lenge siden, og så stoppet det.
Lars, hvis Harry finner ut at Eddie gjør det igjen,-
-må han gå videre med det.
Eddie kommer på institusjon, og skolen må stenge.
Ja vel, ja. Ingen fare.
Er det noe jeg bør gjøre?
Bør jeg låse døra hans om natten? Eller vinduet?
Ja, hvis det er bedre for deg.
Ok.
Hei, kamerat. Beklager dette.
Det er bare for din egen skyld, så du ikke... gjør ting om natta.
Ok. Nå er det nok.
Faen! Jeg skulle se budsjettet, så stikker du tunga ned i halsen min.
Det er på grunn av dansken, hva?
Tenk at du faller for det med stjernemaleren som går i stå-
-og flytter ut på landet så alle kan kysse ham i ræva.
Det har ikke noe med Lars å gjøre. Slipp meg!
Hør etter. Hør etter nå...
Slipp meg! Jeg mener det!
Lesley...
Rasshøl!
Beklager. Det er bare den hunden. Jeg vet ikke hva vi skal gjøre.
Jeg trenger virkelig å sove.
Ja...
God natt. Sov godt.
Eddie?
LÆRERE FAST BESLUTTET PÅ Å REDDE KUNSTSKOLE
Temperaturen vil falle enda lenger under frysepunktet i kveld.
I morgen får vi sol og noen enkelte snøbyger.
Sol!
Ina, det er Lars Olafssen.
Jeg har det bra. Jeg har begynt å male igjen.
Bare ett maleri foreløpig.
Nei, ikke tenk på Ronny. Jeg vil bare selge det fort.
Til deg, hvis du vil ha det.
Veldig bra.
Det er med stor lettelse vi takker vår nye velgjører-
-for å ha reddet ræva til oss alle sammen.
Takket være salget av ett maleri klarer vi oss i enda et år.
Skål for Mr... Nei, for kunstneren Lars Olafssen.
Skål.
Ok, så...
Altså...
Det har skjedd noe grusomt. Ja, det stemmer.
Men... Det var ikke din skyld, Eddie.
Det var et uhell. Det skjedde fordi...
Jeg var veldig trøtt og sint,-
-og så gjorde jeg en feil.
Jeg gjorde en feil, og...
Og nå er en mann død.
Men han var et dårlig menneske.
Han var et veldig dårlig menneske.
Det er ikke din skyld, Eddie.
Det er ikke din skyld, for du sov nemlig.
Jeg mener...
Vi må jo ikke glemme maleriet heller.
Det kaller jeg et maleri.
Tenk deg hvis jeg tok den helt ut.
Greit...
Eddie...
Da jeg var barn, hadde en god venn og jeg et hemmelig håndtrykk.
Det viste at vi delte noe som ingen andre visste om.
Vil du prøve?
Kom med hånda.
Sånn... ja.
Og sånn. Én gang til. Er du klar?
Bra, Eddie.
Lars og Eddie holder sammen, ikke sant?
Ronny, beklager at jeg gikk bak ryggen på deg.
Jeg ville ha ventet til det var rift om det og solgt en hel serie.
Men det hører til fortida. Jeg tenker på framtida.
Og på maleri numero deux. Comeback-maleriet.
Det kommer ikke til å skje. Beklager.
La meg påpeke at det siste maleriet, som du solgte utenom meg,-
-var ditt første maleri på ti år. Og jeg fikk ikke min andel engang.
Er du klar over at det er ti år siden du kom ut for ulykken?
-Er det det? -Ja.
Jeg vet det, for det var da jeg skrev kontrakt med deg. Tenk over det.
Kanskje du trenger blodsutgytelser for å komme i gang.
For å tenne deg. For å bli inspirert.
Det er jo latterlig.
Vet du hva?
Jeg hadde en gang en kunstner som ikke kunne arbeide-
- med mindre han fylte et badekar med rå kyllingdeler.
Så hoppet han oppi naken og mørbanket seg selv-
-før han kunne arbeide.
Jeg dømmer ikke.
Men for ti år siden gjorde du noe som fungerte.
Og nå gjør du noe som fungerer enda bedre.
Mye bedre. Det er faktisk jævla genialt.
Jeg har ikke en "Mona Lisa" i meg.
Du trenger å male. Du har malt hele livet.
Du skal male!
Jeg beklager at du har kjørt den lange veien forgjeves.
Hvis du vil tilbringe livet ditt med en sinke ute i ødemarka...
...så skal jeg ikke stoppe deg.
Kunst er større enn meg. Den gjør meg til sin tjener.
-Picasso. -God natt.
Jeg vet det. Uten Charles' forslag ser det litt tynt ut for oss.
God morgen.
Hvordan går det med ditt neste maleri?
Det er ikke noe nytt maleri.
Unnskyld. Jeg mente det ikke sånn. Jeg mente bare...
Unnskyld.
Vær så god.
Er du en av de der sinkene som klikker av høye lyder?
Kanskje han går med bleie.
Går du med bleie, sinke?
Hei sann.
Jøss! Er det VM i isfiske?
-Ja, vi gir kanadierne bank igjen. -Kult.
-Vi skal videre til neste taperby. -Dere forlater oss ikke allerede?
-Nei, vi skal fiske i Eightmile Lake. -Eightmile Lake? Ja ha.
-Glimrende. Lykke til. - Hygg deg med sinken din.
Kom her, kamerat. Ta denne.
Eddie...
Det var jammen meg noen fæle fyrer, hva?
Ja...
Ja, de var onde.
Slemme.
Hva fa..?
Det er sinken!
Lars! Lars! Lars!
Tusen takk. Jeg er bare glad for å kunne hjelpe.
Takk.
Jeg har tenkt på å leve av å lage mat.
Kjøkkensjef Olafssen.
Det klinger godt, ikke sant?
Kjøkkensjef Olafssen.
Etter det neste maleriet vil jeg helt klart gjøre noe annet.
Bare ett til.
Ett til uten alt det der... du vet.
Eddie?
Eddie!
Er det til meg? Takk.
Dette er bra, Eddie. Fremragende.
Eddie, dette er virkelig bra.
Jøss. Du har jammen fått med mange detaljer, hva?
-Vi møtes igjen, Mr. Olafssen. - Er det noe galt?
Noe er veldig galt. Naboen din er meldt savnet.
-En viss Charles Tippings. -Har han forsvunnet?
-Du har vel ikke sett ham? -Nei, det tror jeg ikke.
Tror du eller vet du? Dette er ikke en spørrelek.
Jeg forstår ikke hva det betyr.
-Hva var det? -Jeg tror ikke det var noe.
-Det var helt klart noe. -Det var noe som falt ned.
-Er du her alene? -Ja... Stort sett.
-Hei, Eddie. -Jeg er alene sammen med Eddie.
Har du sett Charles?
Ingen har sett ham på en stund, og folk begynner å bli bekymret.
Vel, Eddie. Har du sett Charles?
Kortet mitt.
Inntil videre antar jeg at det at du har kommet til byen-
-og at Mr. Tippings har forsvunnet ikke har noen sammenheng.
Men pass på. Så snart jeg får mistanke om noe annet,-
-fakker jeg deg fortere enn svint.
-Er du med? -Ja vel.
God natt, Eddie.
-God natt, Mr. Olafssen. -God natt.
Hvem er kameraten min?
Hvem er kameraten min? Ja!
Hvem er kameraten min?
Charles.
Kunst?
Nei.
Lesley?
Ja.
Kjære kolleger:
Jeg trenger en pause.
Jeg er i Mexico.
Kjærlig hilsen? Nei. Klem? Nei.
Vennlig hilsen Charles.
Hei sann.
Kom og se.
-"Mark og Nancy skal gifte seg." -Nei.
ENGELEN OLAFSSEN Kunst redder kunsten
-Les dette. -Å gud.
-Du må ha kjedet deg i hjel. -Nei, jeg syntes det var interessant.
Syntes du virkelig det?
Hør her. Jeg tenkte på... Etter alt du har gjort for skolen-
-kan jeg i det minste invitere deg på middag.
-Bare du og jeg? -Ja.
-Det vil jeg gjerne. -Fint.
Eddie, hvordan ser jeg ut?
Ja?
Det høres sprøtt ut, men da jeg så det første maleriet ditt,-
-tenkte jeg på å utstille skulpturene mine igjen.
Er du billedhugger?
Jeg vil se arbeidet ditt.
-Kom igjen. -Stol på meg.
Det er gjemt bort der det ikke kan gjøre skade.
Det er sikkert mye bedre enn du tror.
Det er bare... Det er vanedannende.
Iblant blir jeg redd for at det bare er rushet jeg vil ha.
Ja, rushet kan være...
...intenst.
Nemlig.
Jeg har en tilståelse. Faktisk...
-Jeg ble skremt. -Det har jeg vanskelig for å tro.
Jeg ville ikke være jenta som er vill etter den berømte fyren.
-Gi deg. Jeg er da ikke så berømt. -Nei, men det blir du.
Det er noe helt unikt med arbeidet ditt, Lars.
Jeg har aldri sett noe lignende.
Dessert?
Ja takk.
-Hvordan går det med Eddie? -Fint. Han er hjemme.
Går han i søvne?
Han har ikke gjort det i det siste.
Du har gjort mye for ham og skolen.
-Jeg er glad for å kunne hjelpe. -Nå trenger vi bare en ny fløy.
En superfancy en, bare til skulpturer.
-Trenger dere en ny fløy? -Nei, jeg tuller bare.
Dere trenger et skulpturatelier. Eller et basseng.
-Et basseng? -Ja, det hadde vært kjekt.
-Barn elsker jo bassenger. -Ja. Et basseng høres bra ut.
Hei, kamerat.
Det er bare meg, Eddie.
Ta det med ro. Det er bare meg.
Bare ett til.
Bare ett til, kamerat.
Det blir det siste. Det lover jeg.
Du er et null.
Du er ikke annet enn ei udugelig hore.
Faen ta deg!
Hent tingene dine og forsvinn! Jeg hater deg!
-Jeg elsker deg. -Jeg elsker deg også.
Pokker! Jeg sa jo at jeg skulle ringe etter en drosje til deg.
En vakker dag dreper han en eller annen.
God morgen.
-Kom inn. -Hei.
-Hei. Hvordan går det? -Bra. Og med deg?
Jeg har det bra.
Jeg har gjort som du sa.
Jeg låser Eddies dør om natta.
Gjør du det fortsatt? Jeg trodde han hadde sluttet.
Han er lykkelig hos deg. Jeg trodde alle kaninene var i sikkerhet.
Stopper han når han føler seg sikker?
Ja, når han ikke er traumatisert lenger.
Å! Det visste jeg ikke.
Får hjertesorg eller stress ham i gang igjen?
Det vil jeg tro, men ikke vær bekymret. Han er lykkelig hos deg.
Ok, bra. Jeg var bare bekymret.
Jeg vil vise deg noe. Men du må lukke øynene.
-Hva er det? -Skulpturen min.
Nei, Lesley. Det passer ikke så bra nå.
Lukk øynene.
Takk.
Ok.
Jeg har ikke gitt den noe navn ennå.
Lesley...
Hva synes du?
-Den er fantastisk. -Virkelig?
Ja.
Og du trengte ikke å skade noen.
Den er perfekt.
Hvordan..? Hvordan klarte du det?
Jeg vet ikke. Jeg improviserte vel bare.
Improviserte? Improviserte du bare?
Hva med pinsler og smerte?
Jeg la hele mitt hjerte i det. Det kom bare til meg.
-Liker du den virkelig? -Ja, jeg liker den.
-Men temaet er litt uklart. -Ja, det kan jeg se.
Den kunne godt være litt dristigere.
-Dristig? -Ja.
Den er ikke original, men du jobber med klisjeer, så det er greit.
-Ironisk nok. -Det kan jeg fikse.
Hvorfor vil du fikse en øvelse? Det gjør jeg aldri.
-Det er vel det? En øvelse. -Ja... Det er en øvelse.
Men det er bra arbeid. Det er en glimrende øvelse.
Bra jobbet. Elevene er heldige som har deg som lærer.
Jeg må gå nå. Si ifra hvis du trenger hjelp.
Ok. Jeg klarer det.
Jeg klarer dette.
"Kjære kolleger. Jeg trengte en pause. Jeg er i Mexico."
"Jeg vet ikke når jeg kommer tilbake. Vennlig hilsen Charles."
Han sviktet oss midt i kampens hete. Bra at Lars var her.
Nå prøver jeg en annen tilnærming.
Hvor godt kjenner du Mr. Olafssen?
Jeg vet at han er en sann helt. Eddie har aldri vært lykkeligere.
Han er som sendt fra himmelen.
Jeg er alltid den siste rotta som følger rottefangeren,-
-så bær over med meg nå.
Hva nå om amerikanerne ikke stjal det skuret-
-og Charles ikke er i Mexico?
Å nei.
-Det er forferdelig. -Nemlig.
-Lars er i fare. -Hva?
Vi må finne ut hva som foregår. Det må ikke skje noe med Lars.
Han er det beste som har skjedd byen siden Margret vant i lotteriet.
Det var en fornøyelse, som alltid.
Lesley?
Kan vi..?
Har du sett Lars? Han kom ikke til timene sine i dag.
Jeg vet ikke, Harry. Spør ham selv.
Hei, Lars. Det er Ronny.
Mal. Deri ligger frelsen.
Det gir stoff til ettertanke, hva? Cezanne.
Hei, Eddie.
Hvordan går det? Det er kjekt å se deg.
Hei.
-Kan vi snakke litt sammen? -Klart det.
Det med skulpturen din... Jeg mente det ikke.
Jeg snakket ikke om din kunst, men om min. Om meg selv.
-Og jeg må slutte. -Nei...
Vi må slutte.
Jeg står i veien for deg, og valget mellom livet og kunsten er åpenlyst.
Kunst er jo hele livet ditt.
Mal.
Ok?
Mal mesterverket ditt.
Forpulte homser!
Se på dette svineriet. Bra gjort.
Og så må jeg samle opp alt? Takk for hjelpa.
Jeg trenger ikke finne meg i dette.
Jeg tar meg bare av deg fordi ingen andre ville ha deg.
Men det vet du, ikke sant? Ingen andre ville ha deg.
Du dilter bare rundt. Du spiser all maten min.
Og maler de teite maleriene dine.
For ikke å snakke om alle de fryktelige tingene du har gjort.
De vederstyggelige, onde, grufulle tingene.
Du er et misfoster. Vet du det? Du er et misfoster.
Det er et under at jeg ikke har låst deg inne. Du er en dreper.
Det er det du er. En morder.
Du dreper stakkars, uskyldige mennesker. Herregud!
Et monster.
Bare gråt, du.
Gråt, gråt, gråt.
Hei.
Hør her...
Så lenge jeg kan huske har jeg bare villet male.
Jeg malte alt. Jeg malte det jeg følte, så og forestilte meg
Jeg malte, malte, malte. Og det føltes alltid veldig godt.
Men det var det ikke. Det var bare ikke godt.
Det var faktisk alltid forferdelig.
Jeg fortsatte bare fordi jeg ikke kunne stoppe.
Og så havnet jeg i den der ulykken.
Etter ulykken var jeg plutselig god.
For første gang i livet mitt var jeg skikkelig, skikkelig god.
Og jeg ville bare bli god igjen.
Men nå er det slutt.
Jeg er lei for at jeg fikk rotet deg inn i alt dette.
Det finnes viktigere ting enn å male, ikke sant?
Og vet du hva?
Ingenting av det jeg sa i stad var sant.
Ikke ett ord.
Jeg skal passe godt på deg, uansett hva som skjer.
Og du er ikke et misfoster.
Du er min venn.
Min beste venn.
...i et av operahistoriens mest fortryllende øyeblikk.
Nå kan dere nyte Giuseppe Verdis vidunderlige musikk-
-med annen akt av "Trubaduren". En mor kaster sitt barn på bålet.
Det er rett og slett genialt.
Det er politibetjent Verners telefonsvarer. Legg en beskjed.
Hvis det er en nødsituasjon, så ring til alarmsentralen.
Det er Lars... Olafssen.
Ring til meg. Jeg må snakke med deg.
Det... Det haster.
Pokker ta!
Nei...
Jeg er ikke ferdig ennå.
God kveld. Døra stod åpen.
Jeg fikk beskjeden din. Du sa at det var viktig.
Det er det ikke. Jeg tok feil.
Takk for at du kom. Unnskyld. God natt.
Vent litt. Stopp en hal.
Jeg kan glede deg med at jeg skylder deg en unnskyldning.
Helt i orden.
Du er ikke den oppblåste, elitære snobben jeg trodde.
-Tusen takk. -Eddie og skolen...
Det var selvoppofrende handlinger som et godt menneske bør beundre.
Jeg har funnet et perfekt sted til Eddie.
Et bra hjem rett i nærheten.
Du kan besøke ham når du vil. Jeg har en brosjyre.
Kan du ikke bli her litt?
Jeg er snart ferdig med å male. Du kan lese ei bok.
Vi kan spise frokost sammen i morgen.
- Har du det bra, Mr. Olafssen? - Ja da, helt fint. Enn du?
-Er det papirene til stedet? -Ja.
Jeg henter Eddies papirer. Så kan vi fylle dem ut sammen.
Bare ikke gå.
Eddie...
Jeg har fylt ut noen av papirene.
Verner?
Å nei.
Faen! Hvorfor virker det ikke?
Hvorfor virker ikke dritten? Kom igjen!
Lars!
Hei.
Eddie går i søvne igjen. Er han her?
Det er utrolig.
Det er flott.
Det mangler noe.
-Er Verner her på grunn av Eddie? -Tro meg. Jeg prøvde å stoppe.
Hvor er Eddie og Verner?
Eddie er utenfor. Han eter folk. Verner er død.
Jeg drepte ham.
-Jeg må gjøre ferdig maleriet. -Lars...
Det virket en stund. Eddie åt folk, og jeg malte i vei.
Du hadde rett. Det gir et rush. Det er vanedannende.
Og jeg må ha en større dose. Det er ikke nok å se folk dø lenger.
Jeg har nettopp drept en mann med mine egne hender.
Men det er ikke nok.
-Dreper du for kunstens skyld? -Ja.
-Du lyver. -Nei.
Det er nesten perfekt.
-Det trenger bare mer... -Mer?
Hva er mer enn å drepe et menneske?
Å drepe en man elsker.
Eddie! Stopp!
Eddie, stopp!
Ok, ok...
-Du må på sykehuset. -Unnskyld.
Unnskyld, Lesley.
-Ringer du fra Koda Lake? -Ja.
Alle våre folk i området er opptatt. Dere må klare dere selv.
Jeg hjelper deg gjennom stua og ned trappa til bilen min.
Nei.
-Lars... -Nei.
Se på maleriet.
Si at jeg ikke må male det ferdig.
Nei.
-Jeg må male det ferdig. -Nei.
Vi må gå, Lars.
Der.
Og der.
Og akkurat der.
Sånn.
Hva synes du?
Det er perfekt.
Hvordan visste du hvordan du skulle gjøre det?
Det kan jeg ikke fortelle deg om så det gjaldt mitt liv.
Du er en sann kunstner.
Unnskyld.
-Jeg burde aldri ha sagt ja. -Du fikk jo penger til skolen.
Og det siste maleriet var helt vidunderlig.
Sinken får toppbehandling for hva det nå enn er han feiler.
Lars og Eddie var en fremragende idé. Jeg sa til deg:
"Lars og Eddie blir som Butch Cassidy og Sundance Kid."
Hva med alle de som er døde?
Sparker du til ugler i mosen, blir fjærene litt rufsete.
Bare skriv sjekken nå.
Opp med humøret. Du har landets mest populære kunstskole.
Vi fikk satt Yoda på kartet.
-Koda. -Ja, ja, samma det.
Eddie...
Det var Puccinis tidløse og storslåtte "Madam Butterfly".
Cio Cio San gir sønnen sin bind for øynene,-
-tar sin fars kniv og dolker seg selv.
Hun flerrer opp innvollene sine om og om igjen-
-inntil hun faller om i en blodpøl ved siden av sin sønn.
Veldig gripende.
Vi har besøk av politibetjent Verner-
-som mirakuløst overlevde et fælt overfall av Lars Olafssen.
Velkommen. Jeg er glad du kunne komme.
Verner har omfattende skader i munnen og på stemmebåndet-
-og vil ikke kunne snakke på flere måneder.
Han besvarer spørsmål med slag. To slag for ja, ett for nei.
Ikke sant, Mr. Verner?
Bra. Jeg må spørre... Alle våre lyttere er kunstelskere,-
-og vi vil alle gjerne vite hvordan det føles-
-å bidra til et hovedverk gjennom smerte og lidelse.
Jeg gjetter bare. Men det må føles spesielt, ikke sant?
Det overrasker meg litt.
Du støtter nok ikke forslaget om å åpne et galleri i Koda-
-og oppkalle det etter Olafssen. Maleren, altså, ikke morderen.
Hold deg til å slå i bordet.
Jaha. Jeg skjønner.
Vi går videre til Victoria Taranovas tragiske død-
-i siste akt av "La Traviata".
Og til dere, våre lyttere... En inderlig takk for deres støtte.
Tekster: Anna Bjørshol Dansk Video Tekst